![Tandem, odgovoren za marsikateri koncert in festival. FOTO: Dejan Javornik](https://www.delo.si/media/images/20230806/1495758.width-660.jpg?rev=1)
Neomejen dostop | že od 9,99€
Danes se ob sotočju Soče in Tolminke začenja 11. festival Punk Rock Holiday, ki v evropskem (in tudi širšem) prostoru velja za enega najprijetnejših butičnih festivalov punkovske glasbe. Odprtje kampa je bilo sicer predvideno že za soboto, a jim je to preprečila ujma. Dan pred predvidenim začetkom smo še za hip ujeli odgovorna za festival, Andreja Sevška in Nika Vukiča. »To je zdaj to,« začne pogovor Niko, Andrej pa nadaljuje: »V ponedeljek startamo z glavnim odrom, od torka do petka pa potem oba odra na polno.«
Konec prejšnjega tedna je tako organizator prihajajoče goste prek družbenih omrežij že obveščal in prosil, naj zaradi visokih voda začnejo prihajati v kamp v ponedeljek. Petkovo poznopopoldansko opravičilo je hkrati obveščalo, da iz varnostnih razlogov kampa v soboto še ne morejo odpreti. Ker pa so bili obeti za konec tedna vse prej kot dobri, so obiskovalce dodatno obvestili, da so dobrodošli od ponedeljkovega jutra dalje. »Ampak od ponedeljka do petka, ko traja festivalsko dogajanje, pa kaže na dobro vreme,« je veselilo sogovornika.
Letošnja vremenska situacija je tako še dodatna preizkušnja, ki se je zgrnila nad Sevška in Vukiča ter nad vse, ki sodelujejo pri organizaciji festivala. Sta pa v desetletju že oba doživela pestra obdobja; od muk do veselja, od popolnega tveganja, kaj bo organizacija takšnega festivala prinesla, do povsem rdečih številk, sčasoma, ko se je festival že dobro utrdil in uveljavil, je udaril covid, potem pa pokoronsko obdobje, ki je spet povsem specifično. Kot rečeno, letos je tudi vreme tisto, ki organizatorjem tovrstnih dogodkov ne da mirno spati.
Organizacija koncertov in festivalov je po obdobju covida dobila nove dimenzije. »To se je drastično spremenilo,« izstreli Vukič. »Lani se še ni tako poznalo, saj smo imeli skoraj vsi organizatorji preložene koncerte iz let 2020 in 2021. Je pa bilo lani čisto preveč bendov na turnejah, kar naenkrat so vsi šli na turnejo. Po obetavnem začetku se je prodaja na lepem ustavila, razen za velike koncerte. Bendi so zato za letos zelo previdno načrtovali turneje. To je nam povzročilo velike težave, ker so vsi veliki festivali za bende namenili ogromno denarja, in to v juniju in juliju, za avgust pa ni ostalo skoraj nič več. Vse glasbene skupine so se seveda temu prilagodile,« pojasni Sevšek.
Kako jima ob vsem tem sploh uspe pripeljati tudi zveneča imena? »Včasih so to trda pogajanja, drugič res sreča, naključje. So pa tudi takšni, ki že cenijo naš festival, še zlasti lokacijo. In odlično publiko,« sta soglasna. Tudi letos namreč z nastopajočimi niso razočarali in bi si marsikdo želel na festival, ko je videl seznam bendov. So pa cene vstopnic večinoma močno poskočile.
»A ne gre tega pripisovati samo želji po večjem zaslužku. Letalske vozovnice iz Amerike so se močno podražile, tour busi, menedžment, ekipa na splošno, vse cene so šle v nebo. Saj se tudi pri nas pozna – recimo produkcija, ki jo najemamo, se je močno podražila,« pojasnita. Vsako leto stroški narastejo za okoli deset odstotkov in so tudi področja, kjer je podražitev celo 50- ali stoodstotna. »Morda se sliši bizarno, ampak na primer toaletni papir nam bo predstavljal dodaten velik strošek, saj je njegova cena močno poskočila. V sedmih dneh v kampu oziroma na festivalu pa se tega kar nekaj porabi.«
Festivali ob sotočju ne razveseljujejo le obiskovalcev, ampak imajo tudi multiplikativne učinke na lokalno skupnost, predvsem finančne. Nekdanja občinska oblast je sicer tarnala, da dobijo neposredno denar samo od festivalske takse, a povsem zanemarila oziroma spregledala, da so v času festivalov nastanitve povsem zasedene, roke si manejo tudi gostinci in trgovci. Kar pa je pravzaprav glavni vir festivalskih prihodkov, ki so seveda razpršeni.
»So celo takšni gostje iz tujine, ki že za leto ali dve vnaprej rezervirajo določeno sobo oziroma apartma, saj se že leta vračajo na naš festival. Že neposredno samo z nastanitvijo festivalske ekipe, članov benda in drugih je dnevno zasedenih več kot sto nastanitev. Potem so tu še obiskovalci festivala, ki ne spijo v kampu,« razmišlja Sevšek. Ker pa je že sama okolica (in širše) festivalskega dogajanja mamljiva, se nekateri že kot običajni turisti radi vračajo ob idilično Sočo. »Prepričan sem, da je sožitje festivalov in lokalnega prebivalstva mogoče še naprej, saj imamo pod črto prav vsi korist,« doda Vukič.
Sogovornika tako veseli, da festival še vedno ostaja ob idiličnem sotočju, saj je bila v preteklosti izvedba celo negotova. »Z zdajšnjo občinsko upravo poteka konstruktivna debata, sodelovanje je zelo dobro. Letos bodo prvič izvajali monitoring hrupa, tako tukaj na festivalskem območju kakor višje, v okolici stanovanjskih sosesk. Monitoring se bo izvajal dlje časa, ne samo med festivali, tako da bomo dobili okvirno sliko, koliko hrupa povzročajo gostje in glasba,« pojasni Andrej in nadaljuje: »Treba je vedeti, da ljudje sem pridejo za ves teden, to so zanje počitnice. Zato si že sami ne želijo, da se koncerti oziroma glasba zavlečejo pozno v noč. Saj se tudi njim ne ljubi žurati več dni zapored. Mi že sami omejujemo hrup.«
Ker je omejitev 5000 obiskovalcev, gredo vstopnice tako rekoč v hipu. Veliko večino pokupijo tujci, saj si festivala ne vzamejo, kot rečeno, zgolj za uživanje ob koncertih, ampak ga združijo s počitnicami. Ob sotočju se namreč ne zlivata le dve reki, ampak tudi dobra glasba in lepota narave.
Zanimivo je predvsem to, da so vstopnice razprodane, še preden je znan nabor nastopajočih. »To obiskovalcev ne moti. Saj dobro vedo, da ne bodo razočarani glede bendov. Še nikoli niso bili,« je z nasmehom sklenil Andrej Sevšek.
Hvala, ker berete Delo že 65 let.
Berite Delo 3 mesece za ceno enega.
NAROČITEObstoječi naročnik?Prijavite se
Komentarji