Vzdušje v Sarajevu je na vrhuncu, festival je odprl film
Sin režiserke
Ines Tanović, ki je imela »najlepšo mogočo premiero filma«, v kinu na prostem, pred 3.500 gledalci. Srce Sarajeva je pripadlo Iñárrituju in Pawlikovskemu, nocoj ga bo po projekciji filma
Nesrečniki prejela še francoska igralka
Isabelle Huppert.
Ko se z letališča pripeljem v mesto, je v zraku čutiti festivalsko atmosfero. »Oprostite, da ste čakali, v mestu je norišnica,« pravi mladenič, ki prvič kot prostovoljec dela za festival. Ima 24 let, rojen je leto po vojni, festival je za leto dni starejši od njega. Rasel sem z njim, oblikovali so me filmi, ki sem jih videl, kot otrok, potem kot najstnik, in tako se mi zdi, da največ, kar lahko naredim, da tudi sam prispevam nečemu, kar je tako pomagalo pri obnovi našega mesta in družbe, pravi resno, in pokima sam sebi, ko se prebijava skozi gost promet.
![Pawel Pawlikowski. FOTO: Dado Ruvic Reuters](/media/images/20200913/502909.width-660.jpg)
Pawel Pawlikowski. FOTO: Dado Ruvic Reuters
Največje zanimanje doslej
Mesto diha in živi s festivalom, vsako leto, a to leto se zdi, da bo eksplodiralo od dogodkov, zabav, koncertov, ki so jih organizatorji umestili prav v festivalski čas; letos je interes občinstva za projekcije največji doslej, vse projekcije so razprodane.
S slovenskimi filmarji se prebijamo pred koktejlom dobrodošlice na festivalskem trgu, kjer bodo nazdravili vsi tisti, ki so v mesto prispeli na ta dan; mažoretke, godba na pihala, reka ljudi, zaradi katerih se težko prebiješ do dogajanja.
Svečana slovesnost v Narodnem gledališču je bila razprodana, za jubilejni festival so pred gledališčem v čast avtorjem pogrnili novo rdečo preprogo, ki spominja na ćilim iz Sarajeva leta 1930, ki je v zbirki muzeja BiH, in tako predstavlja spoj tradicije in sodobnosti.
Na njem so se pred televizijskimi kamerami in fotografi sprehodila svetovna filmska imena in regionalni ustvarjalci. Največ pozornosti je gotovo požel mehiški cineast
Alejandro González Iñárritu s soprogo
Mario Eliadio, vmes se je zaradi prošenj številnih filmskih fenov, nenehno zaustavljal, podpisoval avtograme, in selfije z oboževalci ob ograji; z gromkim aplavzom so pozdravili tudi
Pawla Pawlikowskega, med vzkliki občinstva so se sprehodili še
Danis Tanovič s soprogo,
Branko Đurić in
Tanja Ribič,
Damjan Kozole in
Zora Stančič, zvezdnik
Goran Bogdan, ki je prišel kot eden od glavnih igralcev v filmu
Miroslava Mandića,
Igram, sem,
Emir Hadžihafizbegović.
![FOTO: Elvis Barukcic Afp](/media/images/20200913/502906.width-660.jpg)
FOTO: Elvis Barukcic Afp
V mestu, polnem nasprotij
Direktor Festivala
Mirsad Purivatra je v ganljivem nagovoru občinstva v nabito polni dvorani dejal, da je 25 let festivala hkrati tudi obletnica konca obleganja Sarajeva in vojne v Bosni in Hercegovini. »Ko smo začeli ta festival pred 25 leti, smo bili vsi polni entuziazma, vsi smo upali, da mu bomo vrnili tisto življenje, kakršno je živelo pred vojno. In naredili smo tisto, kar znamo: naredili smo filmski festival. Prerasel je v nekaj pomembnega, ne samo za naše občinstvo, ampak, upam, da tudi za vse filmske profesionalce v jugovzhodni Evropi.«
Nato je predal Častno srce Sarajeva, nagrado za izjemen prispevek k filmu dolgoletnemu prijatelju mesta Sarajevo, poljskemu režiserju Pawlu Pawlikovskem (
Ida,
Hladna vojna). Pawlikowski je vidno ganjen dejal, da je s tem mestom povezan že od leta 1991, ko se je zaljubil v film
Se spominjaš Dolly Bell, kjer je Sarajevo prikazano kot mesto, ki nima ravno preprostega srca in ki je polno nasprotij. »Toda to srce je močno. Močnejše od ideologij, nacionalizmov, in ta festival je odraz tega,« je še rekel Pawlikowski.
»Včeraj sem praznoval rojstni dan, danes sem dobil najboljše darilo, novo srce,« je rekel Alejandro G. Iñárritu, ko je tudi sam iz rok Mira Purivatre sprejel srce Sarajeva. Mehiški režiser (
Babilon,
Birdman,
Povratnik) je povedal, da ga je direktor festival že leta vabil in da si je tudi sam želel priti v to mesto, a so mu obveznosti vsakič prekrižale načrte; jubilejni festival je prišel kot priložnost, kot je rekel, da izpolni svoje sanje.
![Alejandro González Iñárritu. FOTO: Dado Ruvic/Reuters](/media/images/20200913/502903.width-660.jpg)
Alejandro González Iñárritu. FOTO: Dado Ruvic/Reuters
Najboljša možna premiera filma
Na obeh prizoriščih, tako na slovesnosti v Narodnem gledališču, kot na prostem, v do zadnjega kotička polnem kinu pod zvezdami, se je zavrtela bosansko-hercegovska drama
Sin, režiserke
Ines Tanović. Drama, ki govori o sarajevski družini z dvema sinovoma, eden od njiju, najstnik, je posvojen in se nikakor ne more soočiti s tem, da ga je mama zapustila kot otroka; svoje krušne starše in brata nenehno preizprašuje in jih postavlja pred izzive.
To je pomemben film, je rekel Miro Purivatra po projekciji. Film, ki govori o sodobnem Sarajevu, o tem, kakšne preizkušnje in pasti čakajo na najmlajšo generacijo, in kako se z njimi lahko spopadajo.
Ko so se med gromkim aplavzom pojavila vidno ganjena režiserka, skupaj z ustvarjalno ekipo in glavnimi igralci
Dinom Bajrovićem,
Snežanom Bogdanović in
Uliksom Fehmiuom, se je zdelo, da se je kljub ledenemu mrazu festival odprl v najboljšem mogočem razpoloženju, z bosanskim filmom, ki je tudi slovenska koprodukcija.
Gala zabava za Vip goste in največje zvezdnike v regiji na vrtu pred Hotelom Europa je bila videti kot zabava, ki bi jo vzel iz znamenitega prizora poroke v Coppolinem Botru. Večerne toalete, svilene obleke z izrezanimi hrbti, čevlji in torbice prestižnih znamk, koktejli v rokah, in bend, ki je preigraval swing, pa italijanske šlagerje in jazz standardne, ki jih je na veliko veselje zbranih gostov prekinil
Branko Đurić – Đuro- in odpel
Just a Gigolo na bosanski način. Takoj zatem je z družino oddrvel na koncert
Bombaj Štampe, prav tako eden bolj pričakovanih dogodkov tega večera. Po impresivnem ognjemetu je gostom darilo ob jubileju pripravil še
Saša Lošić, ki se je pridružil glasbenikom na odru in odpel
Goodbye Teens in
Ako su to bile samo laži.
![Pawel Pawlikowski s soprogo Malgosia Bela. FOTO: Dado Ruvic Reuters](/media/images/20200913/502904.width-660.jpg)
Pawel Pawlikowski s soprogo Malgosia Bela. FOTO: Dado Ruvic Reuters
Za srce Sarajeva za najboljši dokumenatrec tudi Hči Camorre
V tekmovalnem programu dokumentarnega filma selektorice
Rade Šešić se je v Cinema Cityju predstavil dokumentarec
Siniše Gačića in scenaristke
Anke Pirš Hči Camorre, ki je ponudil neobičajno intimen vpogled v življenje
Cristine Pinto, ene najbolj razvpitih sodelavk zloglasne mafije Camorra, ki je zaradi ovadbe svojih sodelavcev že pri 21-ih letih pristala v sodnih procesih in večji del svojega življenja preživela v italijanskih zaporih. Gledalci jo skozi občutljivo kamero Gačića srečamo v trenutku, ko pride iz zapora in s tesnobo opazujemo, kako si poskuša zgraditi svoje življenje.
V mestu ob reki Miljacki čakamo še na premiero slovenske nadaljevanke
Jezero, po istoimenskem romanu
Tadeja Goloba, ter projekcijo filma
Polsestra Damjana Kozoleta.
Komentarji