![Je v trenutku, ko morajo ljudje s polno plačanim zdravstvenim zavarovanjem v temi in na mrazu čakati na milost pripravljenosti na debelo plačano dodatno delo zdravnikov, res na mestu referenca na nekdanjo državo, v kateri ne le da ni bilo tako slabo, ampak je bilo prav popolnoma nasprotno in postavljeno v izhodišču čisto drugače? FOTO: Blaž Samec](https://www.delo.si/media/images/20230123/1369600.width-660.jpg?rev=0)
Neomejen dostop | že od 9,99€
Posnetek dolge nočne vrste čakajočih starih, bolnih in razžaljenih pred bežigrajskim zdravstvenim domom, pred zdravstveno ustanovo, v kateri čez dan čakajo na pregled v toplih in prostornih čakalnicah, je deloval nerealno, distopično in pretirano. Kot kak aktivistični ulični performans, recimo Mladinskega gledališča, s katerim naj bi javnost razumela podatek, da je v Sloveniji (ki ni neka periferna Bolgarija, iz katere zdravniki, predvsem mlajši, zaradi nemogoče slabih razmer za delo množično migrirajo na zahod) več kot sto tisoč ljudi brez osebnega zdravnika, brez vstopne točke v sistem zdravstvene oskrbe, ki ga s svojimi konkretnimi, z delom ustvarjenimi finančnimi prispevki že vse svoje življenje financirajo.
In kot da že sama nadrealistična nočna instalacija čakajočih bolnih in ubogih ne bi bila dovolj groteskna, je bil televizijski prispevek pospremljen še s komentarjem, da gre za »prizore, ki jih nismo bili vajeni niti v nekdanji Jugoslaviji«, ki je še do konca privzdignil že zaradi samega prizora močno dvignjene obrvi.
Celoten članek je na voljo le naročnikom.
Berite Delo 3 mesece za ceno enega.
NAROČITEObstoječi naročnik?Prijavite se
Komentarji