Brad Stulberg pri publikaciji Outside piše v rubriki Outside's Science of Performance in je soavtor knjige Peak Performance. Pred štirimi leti je pri Outside objavil izjemno znaimiv zapis o tem, kaj je sreča. Pravi, da obstajata dve vrsti sreče. Če smo zunaj, na zraku, to obe povečuje.
Če berete Outside, je zapisal Stulber, ste verjetno človek, ki nenehno nekam rine, v dobrem pomenu besede - nekdo, ki veliko pogosteje in intenzivneje kot mnogi drugi v življenju teče, pleza, in s giba s kajaki, pohodi, smučmi ali kolesi.
Medtem, ko porabimo veliko časa za razmislek o fizičnih posledicah teh prizadevanj, za psihološke in duhovne niti približno ne porabimo toliko časa.
Če se vrnemo v starogrški čas: sreča ali tisto, kar je Aristotel imenoval
dejavnost duše ... najvišje dobro ... končni konec, je bil to glavni cilj tistih, ki živimo v zahodnem svetu.
Zato se moramo vprašati:
Ali nas aktivni življenjski slog osrečuje?. In:
Ali lahko kaj naredimo, da postanemo še bolj srečni?.
Opredelitev besede sreča
Ta opredelitev je bila v zadnjih nekaj desetletjih predmet ostrih bojev v psihološki znanosti. V tem se skriva eudaimonska sreča, ki se ukvarja z iskanjem smisla in prizadevanjem za samouresničitev, nasprotje je hedonska sreča ali doseganje pozitivnih čustev in užitka in izogibanje bolečini. A po mnenju raziskovalke
Acaciae Parks, izredne profesorice psihologije na Hiram College v Hiramu v Ohiu, in glavne znanstvenice pri Happify, aplikaciji, ki naj bi uporabnikom pomagala povečati srečo in zadovoljstvo z življenjem z aktivnostmi in igrami, je ta dihotomija (delitev, ločevanje na dva med seboj nasprotna dela) pretirana in pogosto popolnoma lažna.
Eudaimonija ali vrsta sreče, ki izhaja iz smiselnih stvari, je neločljivo prepletena s pozitivnimi čustvi, pravi Parksova. »Kako vemo, da smo naredili nekaj dobrega? Ker nam to prinaša občutek zadovoljstva in zadovoljstva.«
To ne pomeni, da je treba teči ultramaratone ali plezati po gorah, da bi našli srečo, ampak človek tudi ne more le posedati, jesti sladkarije in piti pivo.
Veliko pozitivnih čustev je težko osvojiti, pravi gospa Parks.
Ni vse v iskanju takojšnjih užitkov, kot je snifanje kokaina in uživanje norih piškotov. Kar zadeva vzdrževanje sreče, ni hitrih rešitev, ki bi potem kar trajale.
Pred stoletji je
Aristotel v svoji Nikomahovi etiki povedal skoraj enako:
Zdi se, da je srečno življenje krepostno; krepostno življenje pa zahteva napor in ni samo zabava.
Večina športnih prizadevanj spodbuja avtonomijo, kompetentnost in povezanost in vključuje vsaj nekatere elemente osebnostne rasti.
Študija iz leta 2009, objavljena v reviji Happiness Studies, daje Aristotelovemu razmišljanju verodostojnost. Raziskovalci z Univerze v Ottawi in Univerze v Rochestru so prosili študente, naj se v desetdnevnem obdobju osredotočijo na povečanje enega pomena (na primer zasledovanje odličnosti in osebnostne rasti, vadbe hvaležnosti, prijaznost do drugih, sposobnost samo vpogleda) ali pomena zabave in užitka (več spanja, gledanje televizije, nakupovanje, uživanje sladkarij).
Ugotovili so, da so študentje, ki so se osredotočili na prijetne dejavnosti, v prvih desetih dneh občutili takojšen zagon sreče, toda le tisti, ki so se osredotočili na pomembne dejavnosti, so v naslednjih treh tednih zaznali stalno povečevanje občutka sreče.
Smiselne dejavnosti, so ugotovili raziskovalci, so bile na splošno povezane z dvigom izkušenj.
![Študija iz leta 2009, objavljena v reviji Happiness Studies, daje Aristotelovemu razmišljanju verodostojnost. FOTO: Shutterstock](/media/images/20210716/986498.width-660.jpg)
Študija iz leta 2009, objavljena v reviji Happiness Studies, daje Aristotelovemu razmišljanju verodostojnost. FOTO: Shutterstock
Avtonomija in sorodnost
Seveda smisel in odgovor ležita v očeh opazovalca. Za nekatere je vožnja s kolesom čez celino izjemno pomenljivo potovanje; za druge je to izguba časa in energije. Ne glede na to, katere dejavnosti se nam zdijo smiselne,
Kennon Sheldon, profesor psihologije z Univerze v Misuriju, in avtor knjige Optimal Human Being, pravi, da bomo najsrečnejši, če bomo izpolnili svoje primarne psihološke potrebe: avtonomijo, ali, kot pravi Sheldon,
početje, ki ga želimo storiti, in ko verjamemo v to, kar počnemo ;usposobčljenost
ali dobro delati in / ali opaziti izboljšave; in sorodnost, na primer
povezovanje z drugimi, vključitev v skupnost ali prispevanje nečesa v dobro sveta.
Vsako naše početje ne more izpolnjevati vseh treh meril, pojasnjuje Sheldon,
vendar bi morali poskušati sodelovati v osebnih projektih, ki nam dajejo te lastnosti, tako da bodo te potrebe, ko seštejemo vse, kar počnemo v življenju, izpolnjene.
Preprosto zgodi se, da večina atletskih (in ustvarjalnih) prizadevanj spodbuja avtonomijo, kompetentnost in sorodnost ter vključuje vsaj nekaj elementov osebnostne rasti, za katero velja splošno mnenje, da je povezana s smiselnim življenjem. Kljub temu je pomembno, da se zavemo, da neusmiljeno prizadevanje za doseganje odličnosti ni isto kot sreča.
Izjemne zmogljivosti ne povzročajo vedno izjemnega zadovoljstva, pravi Sheldon.
Pomembno je, da imamo vsaj nekaj sestavin iskanja novosti v življenju, da se spoprimemo z novimi izzivi, in da smoto cenimo in a smo hvaležni. Ko nekaj vzamemo kot nekaj samoumevnega, takrat smo pričlgojeni.
Harmonična strast in obsesivna strast
Ključ za premostitev vrzeli med uspešnostjo in zadovoljstvom je lahko v razlikovanju med tem, kar psihologi imenujejo harmonična strast in obsesivna strast. V harmonični strasti postanete navdušeni nad aktivnostjo, ker imate radi, kako se počutite zaradi same dejavnosti - harmonično strasten tekač teče, ker rad teče in uživa v procesu osebne rasti in izboljšanja.
V obsesivni strasti pa se zaradi zunanjih priznanj in prepoznavnosti navadite na neko aktivnost - obsesivno strasten tekač teče, ker se želi na družabnih omrežjih pohvaliti s svojimi dirkalnimi časi in doseči določeno obliko telesa, za katero misli, da privlači druge.
![Pomembno je, da imamo vsaj nekaj sestavin iskanja novosti v življenju, da se spoprimemo z novimi izzivi, in da smoto cenimo in a smo hvaležni. FOTO: Tim Van Wichelen Afp](/media/images/20210716/986503.width-660.jpg)
Pomembno je, da imamo vsaj nekaj sestavin iskanja novosti v življenju, da se spoprimemo z novimi izzivi, in da smoto cenimo in a smo hvaležni. FOTO: Tim Van Wichelen Afp
Raziskave, objavljene v reviji Psychology of Well-being: Theory, Research and Practice, so pokazale, da so ljudje, ki poosebljajo harmonično strast, srečnejši, bolj zdravi in manj nagnjeni k izgorelosti kot tisti, ki kažejo obsesivno strast. V resnici večina strastnih ljudi kaže znake obojega - navsezadnje, kdo ne uživa v niti malo pohvale ali zunanje potrditve? Toda po Sheldonovem mnenju so najbolj srečni tisti, katerih prizadevanja spodbuja predvsem harmonična strast, pri čemer motivacija prihaja pretežno od znotraj.
Obstaja tudi veliko priložnosti za vključevanje v pomembne dejavnosti, ki nimajo nič skupnega z uspešnostjo ali prizadevanjem za odličnost.
Pomembno je, da različne dejavnosti spreminjate in stvari mešate, pravi
Sonja Lyubomirsky, profesorica psihologije na University of California Riverside in avtorica knjige Kako do sreče: nov pristop k življenju, ki si ga želite.
Žal se kmalu se navadimo na pozitivne spremembe v svojem življenju, pravi, in tako začetno brenčanje sreče mine.
Psihologi temu pravijo
hedonska prilagoditev, kar dobesedno pomeni prilagajanje užitku.
Zato je tako pomembno, da imamo v življenju vsaj nekaj elementov novosti, da se spoprimemo z novimi izzivi in da znamo ceniti in biti hvaležni, pravi profesorica Lyubomirsky.
Ko enkrat vzameš nekaj kot samoumevno, takrat se prilagodiš. Hvaležnost je naravni protistrup.
Raziskava Lyubomirskyjeve je pokazala, da poleg rednega izvajanja hvaležnosti tudi dobrotljivost povečuje srečo.
Ko počnete lepe stvari za druge ljudi, pravi,
se ukvarjate z nečim pomembnim in se počutite bolj povezane s svetom na splošno - oboje povečuje srečo.
Morda je takrat najboljša pot do trajne sreče, če se lotimo pomembnih izzivov in stremimo k nenehnemu samo izboljševanju. Hkrati si je treba zapomniti, kako srečni smo, če počnemo to, kar imamo radi, in če je to mogoče, nekaj vrnemo svoji skupnosti. Aktivni življenjski slog spodbuja vse te stvari - zato si še naprej prizadevajmo za to.
Kviz za srečo
Ken Sheldon pravi, da lahko naslednji kviz kar dobro služi za hitro merjenje sreče. Predlaga, da ga izpolnite vsak dan, recimo več kot en mesec dolgo, da boste lahko videli, kako vaše vsakodnevne dejavnosti vplivajo na vašo ocene sreče.
Vsakega od naslednjih pojmov ali misli ocenite na lestvici od 1 do 5, pri čemer 1 pomeni, da je sploh ni, 5 pa predstavlja zelo veliko sreče.
Kako se pa danes počutite?
• Zainteresirani
• Navdušeni
• Močni
Koliko se lahko strinjate z vsako spodnjo trditvijo?
• S svojim življenjem sem zadovoljen.
• Pogoji mojega življenja so odlični.
Seštejte svoje rezultate
Ocena od 12 do 13 je nevtralna - vse, kar je višje od tega, pomeni, da vam gre življenje verjetno kar dobro. Ko Sheldon to anketo opravi med študenti, je njihov povprečni rezultat 17,7.
Ljudje so na splošno pozitivni, pravi.
Na lestvici od ena do deset, ko ocenjujemo splošno srečo, je svetovno povprečje sedem ... toda to še vedno pomeni, da je še vedno dovolj prostora za izboljšave ...
Komentarji