![Tehnologija bi nam morala pomagati pri izboljšanju zdravstva in pri tem, da bi imeli zdravniki več časa za pogovor s pacienti, zdravstveno osebje pa manj dela z administracijo, pravi dr. Blaž Zupan, vodja laboratorija za bioinformatiko na Fakulteti za računalništvo in informatiko UL. FOTO: Jože Suhadolnik/Delo](https://www.delo.si/media/images/20240827/1780952.width-660.jpg?rev=1)
Neomejen dostop | že od 9,99€
Sveta brez digitalizacije in umetne inteligence (UI) si ne moremo več predstavljati, saj na njiju temelji prihodnji razvoj in tudi naš nadaljnji način življenja. V Sloveniji veliko govorimo o digitalizaciji v zdravstvu, in čeprav smo v zadnjih 25 letih veliko naredili, se zdi, da se nekaterim najočitnejšim pridobitvam na področju digitalizacije in UI še naprej izogibamo. O možnostih, izkoriščenih in predvsem še neizkoriščenih potencialih digitalizacije in UI v zdravstvu smo se pogovarjali z dr. Blažem Zupanom, vodjo laboratorija za bioinformatiko na Fakulteti za računalništvo in informatiko Univerze v Ljubljani.
Na področju medicine in zdravstva lahko digitalizacija in uporaba napovednih modelov pripomoreta k prilagojeni obravnavi in zdravljenju na podlagi osebnih, tudi genetskih podatkov. V diagnostiki nam lahko pomaga pri analizi medicinskih slik. Zdravnikom lahko pomaga pri postavljanju natančnejših diagnoz, pomaga pri izboru terapij in prilagoditvah zdravljenja, pri katerih se upošteva tudi vsa zgodovina obravnave bolnika. Izboljša lahko pacientovo izkušnjo z dodatnimi pojasnili in opomniki. Primer: namesto težko razumljive diagnoze, ki jo dobim na papirju po obisku zdravnika, kjer mi vsakič ob vseh latinskih izrazih poskoči pulz in razmišljam o koncu, bi mi UI lahko pripravila prijazno, enostavno berljivo razlago, kaj se z mano dogaja in kaj me čaka.
V farmaciji je največji potencial UI pri raziskavah in razvoju zdravil ter analitiki velikih, tudi ogromnih količin podatkov, ki so tudi javno dostopni, za hitrejše odkrivanje učinkovitih spojin ter optimizacijo razvoja in proizvodnih procesov.
Pred 25 leti smo uvedli kartico zdravstvenega zavarovanja, ki nam je omogočila enostavno in enotno prepoznavo bolnika. To je za upravljanje zdravstvenih podatkov zelo pomembno. Na podlagi take identifikacije je Slovenija lahko zgradila učinkovite sisteme za podporo zdravstvenih storitev, kot je recimo eRecept, eNapotica in zVem.
Ker se na področju zdravstva lahko odločaš le na podlagi podatkov in zdravniki seveda na podlagi pogovora s pacientom oziroma na podlagi osebne obravnave. A tudi pri tem je pomembno, da ima zdravnik na voljo vse podatke o poteku zdravljenja, o preteklih obravnavah, o zgodovini jemanja zdravil ... Moderni pristopi v medicini temeljijo tudi na vključevanju genetskih podatkov in podatkov, ki jih lahko pridobimo z naprednimi tehnologijami s področja molekularne biologije. Ti podatki omogočajo personalizirano medicino, kjer se zdravljenje prilagodi posameznikovim specifičnim potrebam in lastnostim. Zbrani podatki o poteku takih zdravljenj bi, če bi bili na voljo raziskovalcem, sistemsko omogočali tudi boljše napovedovanje izidov, spremljanje učinkovitosti terapij in odkrivanje vzorcev, ki lahko pomagajo pri zgodnjem odkrivanju bolezni ter raziskavah za razvoj novih zdravil in terapij.
V zdravstvu se nam obeta boljša podpora zdravnikom, učinkovitejša komunikacija s pacienti ter zmanjšanje čakalnih vrst zaradi optimizacije procesov obravnav in zdravljenja. Uporaba podatkovne analitike in strojnega učenja v farmaciji že pripomore k izboljšanju razvoja zdravil ter omogoča hitrejše odkrivanje novih, učinkovitejših zdravil, ki lahko delujejo bolj ciljno in imajo manj stranskih učinkov. Tu je farmacija vsekakor v prednosti, saj so tam podatki lažje dostopni in izvirajo iz raziskav strukture in delovanja učinkovin, medtem ko so vsi podatki v zdravstvu vezani na paciente, njihova uporaba pa je tudi močno zakonsko regulirana.
Ne. Potencial digitalizacije in UI je izjemen, vendar obstajajo tudi nekatere pomanjkljivosti. Beleženje in uporaba podatkov morata biti pravilno regulirana, da bi bili zagotovljeni zasebnost in varnost osebnih podatkov. Ne želimo, na primer, da bi zavarovalnice imele dostop do zdravstvenih podatkov ali zgodovine zdravljenja, saj želimo, da ti podatki ostanejo v zdravstvu in se uporabljajo izključno za izboljšanje zdravja državljanov in pomoči zdravstvenemu osebju. Ne želimo si dehumanizacije; tehnologija bi nam morala pomagati pri izboljšanju zdravstva in pripomoči, da bi imeli zdravniki več časa za pogovor s pacienti, zdravstveno osebje pa manj dela z administracijo in prekladanjem dokumentov.
Odvisno od področja in države. Evropa sicer močno zaostaja. Preregulirali smo področje uporabe podatkov in pri tem zavrli predvsem domača podjetja. V Sloveniji se v vseh pogovorih o uporabi podatkov v zdravstvu namesto o prednostih in priložnostih najprej sprašujemo, ali je karkoli sploh zakonsko možno. V Sloveniji, na primer, ne dovolimo uporabe sistema, ki bi nam poročal o stanju čakalnih vrst na urgenci, medtem ko velike tuje korporacije vrtijo vse naše podatke ter o nas in naših navadah vedo več kot naši bližnji. V času nedavne pandemije je država ugotovila, da nam zakoni preprečujejo združeno uporabo podatkov o cepljenju in okužbah in smo zato prepustili, da učinke cepljenja merijo nekje drugje (čeprav bi lahko bili prva država na svetu, ki bi to znanstveno preverila).
V Sloveniji so informacijski sistemi, tudi v zdravstvu, velikokrat razdrobljeni, ne komunicirajo med sabo, podjetja namenoma izdelujejo aplikacije, ki so zaprte in ki jih lahko vzdržuje le tisti, ki jih je razvil. Manjka sistemski pogled, ki pa je v zdravstvu občutljiv, saj imamo opraviti z osebnimi podatki. Enako velja za podatke o izvajalcih zdravstvenih storitev. Menim tudi, da je problem čakalnih vrst preprosto rešljiv, a bi pridobljeni podatki razkrili marsikaj. Težava v spremljanju procesov na področju zdravstva ni tehnološka. Pri nas 25 let po uvedbi zdravstvene kartice podatke med ponudniki zdravstvenih storitev še vedno večinoma prenašamo v kuvertah, radiološke podatke pa na zgoščenkah. Po eni strani smo tu precej zaostali, po drugi pa je priložnosti za izboljšave ogromno in nam lahko gre samo še na bolje.
Priložnosti, da se o čemerkoli sam podučiš, je ogromno. Je pa res, da je tam, kjer najdeš ta gradiva (govorim o kratkih videih, besedilih, odličnih spletnih tečajih), tudi polno smeti in vsebin, ki vlečejo v neke čudne ekstreme. Spet se vračam na šolstvo: dolgoročno nam bo pomagalo le to, da se bomo tudi o algoritmičnem razmišljanju in podatkih, ki so temelj UI, učili v šolah.
Ne vem. Prepričan sem tudi, da tega ne ve nihče. Seveda si ne želimo distopije, kjer nam vladajo stroji. Tudi ne sveta, v katerem vlada samo kapital in kjer nam najpremožnejši krojijo življenje. Kam želimo in kam je prav, da gremo, je dobro vprašanje za vse nas in seveda ne samo za inženirje, a ključno je, da vsi, ki na ta vprašanja odgovarjajo, vedo, kaj UI je. In smo spet pri šolskem sistemu.
Hvala, ker berete Delo že 65 let.
Berite Delo za samo 9,99€ mesečno.
NAROČITEObstoječi naročnik?Prijavite se
Komentarji